טס לאיטליה
- מה קורה?
- אני קורא.
- אתה כותב.
- אני כותב.
- מי אני?
- די עם השאלה הזו.
- למה אתה טס לאיטליה?
- כי אני בורח מתופת.
- הפנמת חזק את אירועי השביעי באוקטובר 2023.
- כן. מדמיין את עצמי במסיבת טבע נטבח ע"י. אין לי שם לתת להם. נאצים. חיות. טרוריסטים. חסרי צלם אנוש. בשם אלוהים שלהם. מדמיין את עצמי מתחבק עם המשפחה שלי בממ"ד ונשרף למוות. מדמיין את עצמי תינוק וראשי נערף. איך אפשר בכלל לתאר את התחושה שלי במלים? מדמיין את עצמי בשואה. בתופת.
- קשוח. מה אפשר לענות לך? לשאול אותך? איך אפשר להגיב לך על כאלה דברים?
- אני יהודי. ישראלי. שייך לקבוצה האתנית הזו שאין לה אדמה אחרת בעולם. שייך לעם.
- למה לברוח?
- כי אני מרגיש התקף פסיכוטי מגיע אם אהיה בסביבת טילים ומתח של השמדת העם שלי.
- אתה יורד מהארץ בזמן שכולם רצים לארץ להתגייס לצו 8. בזוי.
- תגיד מה שאתה רוצה. אבל אני מאמין שהדבר הכי טוב שאני יכול לעשות עבור העם היהודי הוא לחיות. לחיות. לחיות טוב. ללא סטרס והתקפים פסיכוטיים. ככה אשמור על עצמי ועל העם הזה.
- אתה גם בודהיסטי?
- גם. לא סותר. מנסה לחיות ברגע הזה זה הכל. תקרא לזה איך שתרצה. מיינדפולנס הולך חזק היום. מנסה לחיות ברגע.
- אמרת אתמול לאיש יקר שאתה מבין את המשמעות של עת מלחמה ועת שלום מקהלת.
- נכון. עכשיו עת מלחמה. נלחמים על הבית היחיד שיש לנו. ועכשיו עת שאני אברח למקום בו יש שלום. כי אני לא יכול לשאת את זה. כי אני הפנמתי את המלחמה הזו ויש בי מלחמה פנימית. ואני הולך להשתגע. ליטרלי. זה קרה בעבר. לא יכול שזה יקרה שוב. יש לי יותר מידי מה להפסיד.
- איפה הבודהיסט יפה הנפש? היה אומר לך עכשיו שהכל זמני ומה אתה בכלל קשור. למה אתה קשור לנפש שלך וליקרים שלך ולמה אתה מפחד לאבד אותם? הכל ארעי.
- הבודהיסט הזה יכול ללכת לישון על האף כרגע. עת מלחמה. העת היא להלחם על הבית. אין שלום כרגע ורוגע. יש אש. שבת שחורה של שמחת תורה. זה מה יש כרגע במיינד שלי. טבח. מצולם ומוקלט. בשם אללה. פנאטיים שוחטים ללא הבדל דת גזע ומין ושייכות אתנית. שואה.
- מתבכיין. מתקרבן. מה עם חפי הפשע בצד השני?
- קראתי היום משפט. פלסטינים בחרו בחמאס בבחירות דמוקרטיות בדיוק כמו שהגרמנים בחרו בנאצים בבחירות דמוקרטיות. במלחמה בין ישראל לחמאס יהיו אבידות של חפים מפשע. חמאס הוא דאעש בחצר האחורית של מדינת ישראל. ראינו הוכחה בשבת השחורה.
- אין לי יותר מה להגיד.
- אז תסתום קצת. מספיק עם הביקורת.
- מה עם המשפחה והחברים?
- הם בסדר. יבואו לבקר בתקווה. אני לא חוזר לחבית הנפץ בקרוב. אני רואה את המטוס על המסך מתרחק מישראל ונהיה לי שקט בנשמה. שולח אהבה וחיבוק חזק לכל האמיצים והחזקים שנלחמים על הבית. ליבי איתכם. אני הולך להמשיך להתנדב בקו הקשב וזו תהיה תרומתי הצנועה לישראל. ולחוסן הלאומי. תרומתי הצנועה לחוסן שלי היא ירידה כרגע.
- אני מרגיש שאתה מתנצל.
- אני מתנצל. כי אני בורח ואתם נשארים. אני חלש. אני יודע. דמעות בעיניים. סליחה שאני נוטש. אבל אני מפחד פחד מוות. לא למות. להשתגע. לא רוצה להיות קשור למיטה שוב. תחת התקפת טילים. לפחד להחטף לעזה. כבר עברתי את זה פעם. לא שוב.
- טוב 🙏 אפשר לעבור נושא?
- ברור. תרגיש חופשי.
- האמת ששאלתי כבר הכל. אבל בוא נחשוב רגע. מצאתי. אתה מפחד מאיטליה?
- כן. מפחד להגיד לנהג מונית שאני מישראל. מפחד שהוא יחטוף אותי לתא דאעש.
- אז מה עשית בזה? לקחת את הפחדנות שלך איתך. לא תברח מעצמך.
- תירגע. אני ארגע. אתה צודק. אני לוקח את הפחדים שלי לכל מקום שאהיה בו. אבל אני ארגע. סמוך על היקום. תתפלל שהכל יהיה בסדר. ואם כתוב לי שראשי יערף אז זה מה שכתוב. בלי התרופות שלי אני בטח אחשוב שאני המשיח שוב. מביא הבשורה לעם ישראל. אני סומך על היקום שיסדר לי את המסלול. ומתפלל.
- למי אתה מתפלל? אתה לא מאמין באלוהים.
- אני מאמין במשהו אדיר. בעצמי. ביקום. שהם אחד בעצם. הכל קשור ברשת אינסופית של קשרים. היהודים ניסו לתאר את התחושה הזו בספר. והם הצליחו.
- מה אתה מרגיש? כרגע?
- רוגע. מדיטציה בכתיבה. רוגע של הרגע הנוכחי. שמת לב שרוגע ורגע הם אותו שורש? תובנה שעלתה לי עכשיו. מרגיש הצפה של סרוטונין, הורמון מייצב מצב רוח. מרגיש ריקות. מרגיש פחד, תסכול, חוסר אונים, שמחה, כאב, אושר, הכל מתחלף ומשתנה מרגע לדודלי.
- טוב הקורא בטח מותש.
- טוב מאד! תירדם קורא יקר. תיכנס איתי למצב התודעתי המדיטטיבי שאני נמצא בו כרגע. מצב של להיות גל בים. תפוח על העץ. שערה על ראש. חלק בלתי נפרד מהשלם האלוקי הנצחי והקדוש.
- בהצלחה לנו.
- כן.
תגובות
הוסף רשומת תגובה